Gengel z.ú. jako nezisková nevládní organizace usiluje o uchování starých, krajových, rodinných a podobných odrůd jako našeho společného kulturního dědictví. Ve spolupráci s dalšími dobrovolnými uchovateli nabízí Gengel tyto odrůdy veřejnosti.
Cílem je, aby se s nimi veřejnost mohla seznámit, pěstovat je, využívat jejich plodů i je semenařit a uchovávat, a přijmout tak svou odpovědnost za jejich další osud. Abychom společně tyto odrůdy, které vytvořily a nám nezištně předaly předchozí generace, dnes pěstovali, pečovali o ně a opět je stejně tak předali pokolením, které přijdou po nás.
Gengel z.ú. jako nezisková nevládní organizace usiluje o uchování starých, krajových, rodinných a podobných odrůd jako našeho společného kulturního dědictví. Ve spolupráci s dalšími dobrovolnými uchovateli nabízí Gengel tyto odrůdy veřejnosti.
Tradiční druh zeleniny, koření i léčebný prostředek. Kdysi bylo v našich zemích velké bohatství krajových odrůd, z nichž mnohé posloužily i k vyšlechtění současných komerčních sort. Nepostradatelný v kuchyni pro nejrůznější pokrmy, masové i bezmasé. Řada pěstitelů si udržuje své odrůdy česneku po desítky let z vlastní sadby, aniž by bylo nutné kupovat novou (výběr). Česnekářské oblasti jsou obvykle teplejší, v nižší nadmořské výšce, ale česnek se dá dobře pěstovat i ve středních a vyšších nadmořských výškách. Poloha slunná, sázíme do půdy ve staré síle (do druhé trati), tedy po organicky hnojené předplodině, vhodné jsou střední či lehčí půdy. Výsadba: řádky od sebe asi 30-40cm, v řádku asi 8-10-15 cm od sebe. Zimní (ozimé) česneky se doporučuje sázet později, až je půda chladná (prevence houbových chorob), tedy dle polohy koncem října, spíše v listopadu, případně až v prosinci, ovšem před zámrazem půdy nebo napadnutím sněhu, které by výsadbu znemožnily. Jarní odrůdy sázíme co nejdříve na jaře (březen). I zimní odrůdy je možné nouzově vysadit na jaře, ovšem výnos je pak nižší, jarní lze naopak vysadit i na podzim, česnek je druh mrazuodolný, nezmrzá. Sázíme jednotlivé stroužky vždy tzv. podpučím, t.j malou ploškou na konci stroužku dolů a špičkou nahoru, do hloubky asi 6-8 cm (nad česnekem), jarní česnek mělčeji. Porost je třeba okopávat a udržovat bez plevelů, zálivka vyjma extrémně suchých let není zpravidla nutná. Z paličáků obvykle odstraňujeme květenství, jakmile se objevují. Vylámaná květenství lze použít např. do polévky nebo rozmixovat na pastu s olejem. Sklízíme, když nať začíná žloutnout a schnout, u paličáků se uvádí jako znak sklizňové zralosti narovnávání květního výhonu (ponechá se jako ukazatel u několika rostlin, lze pak po vyzrání z nich sklidit i pacibulky na množení) nebo když jsou na česnekové cibuli čtyři suknice (zkusit na několika normálně vyvinutých rostlinách); u nepaličáků je vhodná sklizňová zralost při polehnutí asi poloviny rostlin. Příliš brzká sklizeň snižuje výnos a česnek se hůře dosouší, při pozdní sklizni se česnekové cibule již rozevírají a rozpadají. Z lehčí, vlahé půdy jdou zralé paličáky při zralosti dobře tahat z půdy, aniž by se nať utrhla, jinak si při sklizni pomůžeme rýčem nebo rycími vidlemi. Po sklizni svážeme česneky do svazků nebo spleteme umně do věnců a necháme vyschnout zavěšené ve stínu, v průvanu pod střechou. Poté opatrně odřežeme, odstřihneme kořínky a zbytek nati. Skladujeme s uvedením odrůdy v suchu a chladnu. Pacibulky jsou malé a zpravidla v prvním vegetačním období vytvoří jednu větší nedělenou cibuli (zvětší se). Ta, po opětovné výsadbě v druhém vegetačním období, teprve udělá klasickou dělenou česnekovou hlavičku. Pro pěstování česneku z pacibulek platí podobné zásady jako u stroužků. Pacibulky vysazujeme na jaře nebo na podzim. V prvním roce do řádků 20-30 cm od sebe, v řádku asi 3-5 cm od sebe, v druhém roce již stejně jako stroužků. Pacibulky jsou zpočátku citlivé na zaplevelení, proto pečlivě okopáváme a odplevelujeme.
- odrůda udržovaná dárcem již asi 30 let. Při zkoušení různých odrůd v jeho podmínkách se mu tento česnek osvědčil jako nejlepší a napsal o něm toto:„jsem vyzkoušel asi 10 odrůd česneků - paličáky, nepaličáky, naše i cizí, ale teď pěstuji pouze tento.... Ostatní neuspěly - většinou nevydržely skladování, vyšeptaly, předčasně rostly, měkly a nebyly k ničemu i přes velkou reklamu...Tenhle nevím jak se jmenuje. Dostal jsem ho od kamaráda ze sousední vsi a má mít jméno "Ruský". Ten jediný u nás vyhovuje. Je to paličák a vydrží spolehlivě do nové sklizně“.O vlastním pěstování uvádí. „Je dobré sázet na zimu, okolo Dušiček ( i když při jarní výsadbě naroste také, ale menší).... u nás nejsou nijak skvělé podmínky - nadmořská výška 500 m, půda spíše těžší, mokřejší, což on rád nemá ale přesto naroste. V zahradě mi hnil, což dělá uzavřená poloha a tak ho už asi třetí rok sázím na záhumenek, kde je dostatek světla a profukuje tam vítr. Sázím po bramborách, aby půda byla trochu nakrmená, ale moc ne, protože moc hnoje zatím nemáme. Řádky 25 cm od sebe, v řádku sázím kolíkem asi 15 cm od sebe. Stroužky je třeba vybírat, nesázím každý, jak mi přijde pod ruku. Tato odrůda má některé stroužky nadměrně velké, jakoby srostlé, a ty se nehodí, protože vytvoří 2 paličky méně kvalitní srostlé a ohnuté. Hloubka asi 7 cm...“. Odrůdu jsme dostali v prosinci 2015 v podobě velkých, zpravidla nedělených cibulí, které dárce získal z letního pěstování stroužků v roce 2015, když vysadil již rašící stroužky. Popis sklizně ze zaslaných nedělených česneků: ozimý paličák, rostlina mohutná, cibule velká až velmi velká, světlá, se žilkováním na povrchu, v palici bylo většinou 6 stroužků (4-7), jedna cibule vážila asi 120g. Pacibulky: Malé, bílé až fialové barvy.